Vuorovaikutussuhteet ja valtaistuminen : kuntoutustyöntekijän ja vammaisen ihmisen näkemyksiä vammaisuudesta
Notko, Tiina (2016)
Notko, Tiina
Lapin yliopisto
2016
ISBN:978-952-484-925-8
openAccess
Julkaisun pysyvä osoite on
https://urn.fi/URN:ISBN:978-952-484-925-8
https://urn.fi/URN:ISBN:978-952-484-925-8
Tiivistelmä
Tutkimus paneutui vammaisten ja pitkäaikaissairaiden ihmisten vuorovaikutukseen muiden ihmisten kanssa. Vammainen ihminen rakentaa identiteettejään ja käsitystä itsestään ja rooleistaan koko elämänsä ajan vuorovaikutuskokemustensa vaikutuksessa. Kokemukset voivat olla täysivaltaisen itsenäisen ihmisen identiteettiä vahvistavia tai estäviä. Kuitenkin se, miten ihminen reagoi ympäristön erilaisiin viesteihin, on yksilöllistä.
Tutkimuksen tavoitteena oli tehdä näkyväksi vuorovaikutusilmiöitä, jotka vaikuttavat vammaisen ihmisen identiteettien kehittymiseen, hänen valtaistumiseensa ja hänen osallistumiseensa yhteiskunnassa ja yhteisöissä. Vuorovaikutusta tarkasteltiin vammaisen ihmisen kokemuksina arkielämän tilanteista, kuntoutusohjaajien kokemuksina asiakasyhteistyöstä sekä kuntoutusohjaajien käsityksinä heidän asiakkaidensa vuorovaikutustilanteista perheessä ja palvelujärjestelmän asiakkaina. Tarkoituksena oli löytää keinoja, joilla vuorovaikutuksessa voidaan vahvistaa vammaisen ihmisen valtaistumista, toimintavoimaa oman elämän merkityksellisillä alueilla.
Tutkimuksen keskeisiä teoreettisia käsitteitä olivat kasvokkaisen vuorovaikutuksen ohella identiteetin rakentuminen, valta ja valtaistuminen, vammaistaminen sekä valtaistumisen mahdollistaminen ja tukeminen. Vammaisuutta käsiteltiin sosiaalisena konstruktiona; sosiaalisrelationaalisen mallin mukaan vammaisuutta tuottavat fyysiset, sosiaaliset ja asenteelliset esteet vammaisen ihmisen ympäristössä. Näin tuotettu vammaisuus ilmenee sekä siinä, mitä vammainen ihminen voi tehdä, että siinä, mitä vammainen ihminen voi olla.
Neljästä osatutkimuksesta ensimmäinen perustui kolmen liikuntavammaisen äidin kertomiin kokemuksiin vuorovaikutussuhteistaan. Tekijä analysoi toisen kirjoittajan Anja Dobler-Mikolan kanssa äitien haastatteluaineiston teemoittelun avulla. Vammaisen naisen äitiyden rakentuminen kuvautui osin merkittävien toisten tukemana, osin taisteluna vammaistavien vuorovaikutuskokemusten vaikutusta vastaan.
Kolme muuta osatutkimusta perustuivat kuntoutusohjaajien käsityksiin ja näkemyksiin vammaisten tai pitkäaikaissairaiden asiakkaidensa asemasta vuorovaikutussuhteissa perheessä ja palvelujärjestelmässä. Toisen osatutkimuksen aineisto kerättiin kahden mielenterveyskuntoutuksen kuntoutusohjaajan haastatteluista ja heidän työssään tekemistä kirjauksista. Asiakkaina oli iäkkäitä ihmisiä, jotka olivat sairastaneet pitkään psyykkistä sairautta. Edelleen teemoitellen aineistosta löytyi asiakkaiden vuorovaikutuskokemuksia, jotka vahvistivat heidän asemaansa potilaina ja muiden holhouksesta riippuvaisina. Erityisesti teemoiteltiin niitä keinoja, joilla kuntoutusohjaajat pyrkivät tukemaan asiakkaan oman mielipiteen ilmaisua ja oman elämänhistorian arvostamista. Näistä keinoista hahmottui toimintamalli heikossa asemassa olevien mielenterveyskuntoutujien tukemiseen.
Kolmas ja neljäs osatutkimus perustuivat Suomen erikoissairaanhoidossa toimiville kuntoutusohjaajille tehtyyn lomakekyselyyn (n = 148). Kolmas osatutkimus kuvasi kuntoutusohjaajien työn sisältöä ja tavoitteita. Työ näyttäytyi asiakaslähtöisenä ja paljolti asiakkaiden omissa ympäristöissä toteutuvana työnä, jossa pyrittiin paitsi tukemaan vammaisten tai pitkäaikaissairaiden ihmisten omaa toimintavoimaa myös tukemaan heidän omaistensa asemaa vammaisen ihmisen täysivaltaisuuden mahdollistajana.
Neljännessä osatutkimuksessa, joka on yhteisartikkeli Marianne Silénin kanssa, analysoitiin kuntoutusohjaajien näkemyksiä asiakkaiden vuorovaikutuksesta kuntoutusohjaajien itsensä, muiden palvelujärjestelmän työntekijöiden ja perheenjäsenten kanssa. Asiakkaiden vuorovaikutus näyttäytyi kuntoutusohjaajille pääasiassa myönteisenä ja vammaisen ihmisen asemaa vahvistavana. Kuitenkin palvelujärjestelmässä havaittiin toisinaan myös vammaista asiakasta mitätöivää asennetta. Vammaisten ihmisten perheissä tapahtuva vuorovaikutus näyttäytyi kuntoutusohjaajille useimmiten myönteisenä ja arvostavana. Toisinaan tunnistettiin myös alistamista tai taloudellista hyväksikäyttöä.
Vammaiset ja pitkäaikaissairaat ihmiset saavat sekä valtaistumista vahvistavia että estäviä viestejä sekä lähiyhteisöltään että palvelujärjestelmän työntekijöiltä. Tutkimuksen yhtenä loppupäätelmänä eritellään sitä, mitä valtaistumista tukeva tai estävä toiminta merkitsee käytännössä yksilön kokemuksena, läheisten toimintana ja palveluissa. Myönteisiä merkityksiä kuvaavat esimerkit yksilön arvostamisesta, osallistumisen mahdollistumisesta sekä itsemääräämisen ja pystyvyyden vahvistumisesta. Yksilön valtaistumisen estäminen vuorovaikutuksessa ilmenee muun muassa mitätöintinä, vammaistamisena tai alistamisena.
Vammaisten ihmisten asemaan yhteisöissä ja yhteiskunnassa voidaan vaikuttaa sosiaali- ja terveydenhuollon henkilöstön koulutuksessa. Ammattilaiset puolestaan voivat vaikuttaa ihmisten asenteisiin työskennellessään paitsi asiakkaidensa, myös heidän läheistensä ja heidän palveluverkostonsa kanssa. Kuntoutusohjaajat ovat ammattiryhmä, joka voi erityisesti paneutua vuorovaikutukseen, asiakaslähtöisyyteen ja laaja-alaisuuteen ohjaustyössään. Heillä on myös vaikutusvaltaa palvelujärjestelmässä, koska he tekevät laajasti yhteistyötä järjestelmän toimijoiden kanssa eri tasoilla ja alueilla.
Tutkimuksen tavoitteena oli tehdä näkyväksi vuorovaikutusilmiöitä, jotka vaikuttavat vammaisen ihmisen identiteettien kehittymiseen, hänen valtaistumiseensa ja hänen osallistumiseensa yhteiskunnassa ja yhteisöissä. Vuorovaikutusta tarkasteltiin vammaisen ihmisen kokemuksina arkielämän tilanteista, kuntoutusohjaajien kokemuksina asiakasyhteistyöstä sekä kuntoutusohjaajien käsityksinä heidän asiakkaidensa vuorovaikutustilanteista perheessä ja palvelujärjestelmän asiakkaina. Tarkoituksena oli löytää keinoja, joilla vuorovaikutuksessa voidaan vahvistaa vammaisen ihmisen valtaistumista, toimintavoimaa oman elämän merkityksellisillä alueilla.
Tutkimuksen keskeisiä teoreettisia käsitteitä olivat kasvokkaisen vuorovaikutuksen ohella identiteetin rakentuminen, valta ja valtaistuminen, vammaistaminen sekä valtaistumisen mahdollistaminen ja tukeminen. Vammaisuutta käsiteltiin sosiaalisena konstruktiona; sosiaalisrelationaalisen mallin mukaan vammaisuutta tuottavat fyysiset, sosiaaliset ja asenteelliset esteet vammaisen ihmisen ympäristössä. Näin tuotettu vammaisuus ilmenee sekä siinä, mitä vammainen ihminen voi tehdä, että siinä, mitä vammainen ihminen voi olla.
Neljästä osatutkimuksesta ensimmäinen perustui kolmen liikuntavammaisen äidin kertomiin kokemuksiin vuorovaikutussuhteistaan. Tekijä analysoi toisen kirjoittajan Anja Dobler-Mikolan kanssa äitien haastatteluaineiston teemoittelun avulla. Vammaisen naisen äitiyden rakentuminen kuvautui osin merkittävien toisten tukemana, osin taisteluna vammaistavien vuorovaikutuskokemusten vaikutusta vastaan.
Kolme muuta osatutkimusta perustuivat kuntoutusohjaajien käsityksiin ja näkemyksiin vammaisten tai pitkäaikaissairaiden asiakkaidensa asemasta vuorovaikutussuhteissa perheessä ja palvelujärjestelmässä. Toisen osatutkimuksen aineisto kerättiin kahden mielenterveyskuntoutuksen kuntoutusohjaajan haastatteluista ja heidän työssään tekemistä kirjauksista. Asiakkaina oli iäkkäitä ihmisiä, jotka olivat sairastaneet pitkään psyykkistä sairautta. Edelleen teemoitellen aineistosta löytyi asiakkaiden vuorovaikutuskokemuksia, jotka vahvistivat heidän asemaansa potilaina ja muiden holhouksesta riippuvaisina. Erityisesti teemoiteltiin niitä keinoja, joilla kuntoutusohjaajat pyrkivät tukemaan asiakkaan oman mielipiteen ilmaisua ja oman elämänhistorian arvostamista. Näistä keinoista hahmottui toimintamalli heikossa asemassa olevien mielenterveyskuntoutujien tukemiseen.
Kolmas ja neljäs osatutkimus perustuivat Suomen erikoissairaanhoidossa toimiville kuntoutusohjaajille tehtyyn lomakekyselyyn (n = 148). Kolmas osatutkimus kuvasi kuntoutusohjaajien työn sisältöä ja tavoitteita. Työ näyttäytyi asiakaslähtöisenä ja paljolti asiakkaiden omissa ympäristöissä toteutuvana työnä, jossa pyrittiin paitsi tukemaan vammaisten tai pitkäaikaissairaiden ihmisten omaa toimintavoimaa myös tukemaan heidän omaistensa asemaa vammaisen ihmisen täysivaltaisuuden mahdollistajana.
Neljännessä osatutkimuksessa, joka on yhteisartikkeli Marianne Silénin kanssa, analysoitiin kuntoutusohjaajien näkemyksiä asiakkaiden vuorovaikutuksesta kuntoutusohjaajien itsensä, muiden palvelujärjestelmän työntekijöiden ja perheenjäsenten kanssa. Asiakkaiden vuorovaikutus näyttäytyi kuntoutusohjaajille pääasiassa myönteisenä ja vammaisen ihmisen asemaa vahvistavana. Kuitenkin palvelujärjestelmässä havaittiin toisinaan myös vammaista asiakasta mitätöivää asennetta. Vammaisten ihmisten perheissä tapahtuva vuorovaikutus näyttäytyi kuntoutusohjaajille useimmiten myönteisenä ja arvostavana. Toisinaan tunnistettiin myös alistamista tai taloudellista hyväksikäyttöä.
Vammaiset ja pitkäaikaissairaat ihmiset saavat sekä valtaistumista vahvistavia että estäviä viestejä sekä lähiyhteisöltään että palvelujärjestelmän työntekijöiltä. Tutkimuksen yhtenä loppupäätelmänä eritellään sitä, mitä valtaistumista tukeva tai estävä toiminta merkitsee käytännössä yksilön kokemuksena, läheisten toimintana ja palveluissa. Myönteisiä merkityksiä kuvaavat esimerkit yksilön arvostamisesta, osallistumisen mahdollistumisesta sekä itsemääräämisen ja pystyvyyden vahvistumisesta. Yksilön valtaistumisen estäminen vuorovaikutuksessa ilmenee muun muassa mitätöintinä, vammaistamisena tai alistamisena.
Vammaisten ihmisten asemaan yhteisöissä ja yhteiskunnassa voidaan vaikuttaa sosiaali- ja terveydenhuollon henkilöstön koulutuksessa. Ammattilaiset puolestaan voivat vaikuttaa ihmisten asenteisiin työskennellessään paitsi asiakkaidensa, myös heidän läheistensä ja heidän palveluverkostonsa kanssa. Kuntoutusohjaajat ovat ammattiryhmä, joka voi erityisesti paneutua vuorovaikutukseen, asiakaslähtöisyyteen ja laaja-alaisuuteen ohjaustyössään. Heillä on myös vaikutusvaltaa palvelujärjestelmässä, koska he tekevät laajasti yhteistyötä järjestelmän toimijoiden kanssa eri tasoilla ja alueilla.
Kokoelmat
- Väitöskirjat [373]